-Vilken är hans bästa bok? -Disa.
-Det kvinnoporträttet är... -Det är inte i min smak.
-Nehej. Men det gav honom Nobelpriset. -Jag vet. Inte i min smak.
Hur vet du det? Du har inte läst den.
Jag behöver väl inte högakta Hallman för att du och kultureliten gör det?
Nej.
-Är du nervös? -Lite. Jag vill göra ett bra jobb.
Du är ju överkvalificerad.
-Han kan vara knepig. -Han kommer att älska dig.
-Lagom mycket, hoppas jag. -Och du får se upp med danskorna.
De är inte bortskämda med snygga föreläsare i Köpenhamn.
- Vem är det? -Puck Bure. Den nya sekreteraren.
-Puck. -Kåre. Geniets son.
Einar Bure. Pucks man.
Ni kan inte följa med in, tyvärr. Pappas order. Ta det inte personligt.
-Jaha. -Ja.
Jag ringer.
-Visste du inte att vi lever avskilt? -Inte att det var så strängt.
Vi har inte ens tjänstefolk. Pappa är folkskygg, säger somliga.
Jag skulle säga "paranoid".
Hur som helst är du ett välkommet avbrott i enformigheten.
Det kanske inte syrran tycker. Det är hennes jobb du har tagit.
Oj. Hej.
-Ska du vikariera för mig? -Ja. Puck.
Ylva. Lycka till.
-Välkommen till Hallsta. Jag är Björg. -Puck Bure. Ni har ett fantastiskt hus.
Fru Bure ska ju vara en familjemedlem, så vi kallar alla varandra för du.
Vi är så glada att du kunde rycka in så snabbt. - Inte sant, Ylva?
-Ja. Visst är vi, mamma. -Teet serveras strax i salongen.
-Då får du träffa vår käre halvbror. -Halvbror?
Jon. Pappas son från ett tidigare äktenskap.
-Och hans underbara Cecilia. -Jon är hjärtsjuk sen födseln.
-Han får inte anstränga sig. -Förstorat hjärta.
-Hon kom förra året som sjuksköterska. -För fyra månader sen gifte de sig.
Han har väldigt stort hjärta.
-Så... Vad händer i Stockholm? -Ja, berätta.
Vi är svältfödda på upplevelser här.
Du har möjligtvis inte sett "Drottningens juvelsmycke" på Dramaten?
-Anita Björk lär vara fantastisk. -Mamma var skådespelerska.
Innan hon gifte sig med pappa. Hon var mycket lovande.
Den räddande ängeln.
Underbart. Välkommen. - Men fortsätt, för Guds skull. Vad talar ni om?
-Mammas avbrutna karriär. -Jag minns din Hedvig i "Vildanden".
-Jag såg henne och blev helt förälskad. -Och nu är hon hushållerska här.
Ja. - Den rollen gör du också förbaskat bra, min kära.
-Jaha. Halv fyra på mitt kontor. -Puck kom just. Låt henne pusta ut.
-Ska det vara nödvändigt? -Inte alls.
Jag ska bara pudra näsan, så kommer jag.
Bra.
Tack.
-Vad trevlig hon var. -Mm.
En dörr öppnas
-Jag sa halv fyra. -Förlåt. Jag gick vilse.
-Det börjar inte bra. -Förlåt.
Kom inte med bortförklaringar. Ska ni arbeta för mig, så kommer ni i tid.
Jag är helt beroende av rutiner. 6.30 - morgonpromenad, 7.00 - kaffe.
7.30 börjar arbetet. Lunch kl. 12. Eftermiddagspasset börjar kl. 13.
Te kl. 15 och middag kl. 18. - Kom in!
Det är de tider ni har att hålla er till.
Det var det där, och den. Det var det enda jag lyckades hitta.
Fantastiskt. - Jon sköter all forskning åt mig.
Hur såg det ut i ett kök på medeltiden? Vilka tyger hade man vid sekelskiftet?
Jag vet inte hur jag skulle klara mig utan dig. Tack Jon.
Jag måste fråga: Hur lyckas professorn göra sina kvinnoporträtt så trovärdiga?
Första gången jag läste Disa var det som om en kvinna berättade.
Jag tycker om kvinnor. Ni inspirerar mig.
Ja, så här långt kom Ylva.
Då börjar vi: "Hennes kropp vägrade lyda henne."
"Orden tröt. Händerna skälvde..."
"Hon böjde sig ned och håret föll likt en kaskad vatten ned på..." Är ni med?
"...föll likt en kaskad vatten ned på..."
-Bra. Var har ni varit i hela mitt liv? -Större delen var jag inte ens påtänkt.
Jag tycker om kvinnor som ger svar på tal.
-Hon borde få förgiftat törne istället. -Va?
Jaha, var det du?
-Vem borde få förgiftat törne? -Cecilia.
Hon fyller år.
-Jaha. Jag har ingen present. -Det ska du inte ha.
Det viktiga är att pappa får ge, så alla ser hur generös han är.
Vad fint du har.
Det är från Paris. Jag bodde där i våras, tills pappa tvingade hem mig.
"Du får inte en krona till förrän du tenterar upp dig."
-Jag tycker din pappa är imponerande. -Bli inte för förtjust, bara.
-Vad menar du? -Bara det jag säger.
Å herregud, nu är jag sen igen!
Andreas och Björg -Var var du? -Handlade.
-I nästan tre timmar? -Det är Cecilias födelsedag.
-Jag åkte till Västerås... -Det sa du inte i morse.
-Jag glömde. -Ge mig kvittona.
Porttelefonen ringer
-Vem är det nu då? -Gregor, förstås.
Åhå. Gregor, min vän.
Min fantastiska sekreterare, fru Bure. - Gregor lsander, familjens läkare.
-Doktor lsander. -Trevligt.
Jag går upp till jobbet direkt, så ses vi vid middagen.
Ska vi fortsätta?
Nej, men det är alldeles för mycket!
Så fint.
Jag tänkte att det skulle passa dig. Tillåt mig.
Jag kan säga att det inte var gratis. Så.
-En skål för Cecilia. -Tack!
Skål!
-Inte mer nu, Jon. -Jawohl, Herr Doktor.
-Då blir det dessert. -Får jag äta den?
-Det är av omtanke. -Du får inte anstränga dig.
-Jag dör inte av två glas vin. -Men om du blir upphetsad.
-Nej, nej, nej. -Alla har varsin färg.
Ylva har en skål som är vit, som oskulden själv.
-Pappa har alltid den röda. -Och vi gäster får de blå.
Ja, då ska vi se om det går att äta.
Det var ju riktigt gott.
Vad är det?
Sluta. Det var bara lite starkt.
Ta lite vatten.
Det var gott. Bara lite starkt.
Bravo, bravo! Du spelar verkligen som en gud.
Självaste Beethoven skulle ha varit nöjd.
Början gick lite sakta, men sen fick jag upp tempot.
Slutet blev riktigt bra, faktiskt.
"Farliga drömmar" av Edith Södergran.
Andreas och Jon pratar
Andreas! Ylva ska läsa.
Ja, ja.
De pratar vidare "Gå icke för nära dina drömmar. De äro rök och de kunna förskingras."
"De äro farliga och kunna bestå."
"Har du skådat dina drömmar i ögonen? De äro sjuka och förstå ingenting."
"De hava endast sina egna tankar."
"Gå icke alltför nära dina drömmar. De äro osanning, och de borde gå."
"De äro vansinne. De vilja stanna."
Ylvas röst i Pucks dröm "...sjuka och förstå ingenting... De hava... Har du skådat.."
"...ej för nära dina drömmar.. De äro sjuka och... Osanning..."
Ljud utanför dörren
Dämpat skrapljud
Ett ljud nära Puck, som skriker till
Jon stönar Mord.
Mord...
Hjärtat orkade inte längre.
Du sa att han skulle överleva mig.
-Du sa det! -Käraste? Käraste... Såja.
-Det är nog bäst att jag stannar. -Jag bäddar i gästrummet.
-Doktor lsander? -Ja?
-Är doktorn säker att det var hjärtat? -Ja. Hurså?
Jon sa nåt till mig innan han dog. Han sa "mord".
Borde vi ringa polisen?
-Vad menar fru Bure? -Om han utsattes för brott.
Jag förstår att det var en chock att hitta honom.
Men Jon längtade efter sin mor, och gladde sig åt att få se henne i himlen.
Han hade kvar sin barnatro. Naturligtvis ropade han efter henne.
"Mor." Försök att få en liten blund i ögonen, nu.
Och så var de bara två. Barn.
Förut var det bara ett...
...som räknas.
-Det är nog bra att han arbetar vidare. -Pratar du med honom?
Andreas? Får jag tala med dig en stund?
Jag måste ha nåt att göra.
-Jag beklagar er storebror. -Han var ingen storebror.
-Utan en halvgud. -Solen själv, som bländade pappa.
-Nu ligger han där han ligger. -Fort går det när pappa bestämmer.
Det hade kunnat komma lite folk. Lite journalister.
Men den tanken stod inte pappa ut med.
Vad ska du göra nu?
-Jag har inte funderat på det. -Gör det, då.
Här har du inget att hämta. Jon hade inga egna pengar.
Vore jag du, skulle jag sticka.
Tänk att mina söner blev så olika.
Finns det inget gott i dig?
Det här är ditt hem så länge du vill. Kom ihåg det.
Köpenhamns universitet, tack. Historia.
-Telefon till herr Bure. -Jaha. Tack.
-Bure. -Skönt att höra din röst.
Men... Har det hänt nåt?
Professorns son dog häromdagen.
Det knarrar -Det var begravning i dag. -Han som var hjärtsjuk?
Puck?
Det var jag som hittade honom. Jag tror han sa "mord" innan han dog.
-Älskling... -En snabb begravning...
-Kom hit till Köpenhamn. -Det är ingen fara.
Tycker du att jag ska ringa polisen?
En dörr stängs
Eje, jag måste gå.
En klocka slår
En gren knakar
-Oj! -Vart är ni på väg?
Jag skulle just säga adjö.
-Vad säger ni? -Efter det som hänt vill jag åka hem.
Struntprat! Ni har skrivit kontrakt. Min roman ska bli färdig.
Puck, jag behöver dig. Jag behöver dig mer än någonsin.
Porttelefonen ringer
-Hallå. -Puck Bure?
-Inga obehöriga släpps in här. -Det är mycket viktigt
Jag beklagar.
Porttelefonen ringer
Jag är Pucks bror. Jag har brådskande nyheter av privat natur
Får jag åtminstone lämna ett brev?
"Begravningståget var oändligt. Vagn efter vagn, tåg efter tåg..."
Puck Christer?
-Känner ni den här mannen? -Det var Ylva som släppte in honom.
-Christer Wijk. Kriminalkommissarie. -Stäng dörren.
-Hur vågar ni tränga er in i mitt hem? -Pucks man ringde och var orolig.
-Han bad mig se att det står rätt till. -Vad är det här för dumheter?
Professorn får ursäkta, men jag ville ventilera en tanke som inte ger mig ro.
-Ut med språket. -Jon sa en sak innan han dog.
Han sa..."mord".
Varför sa ni inget till mig?
Jag berättade för doktor lsander, som trodde jag hade hört fel.
Strålande. Tre personer har fått ta del av era fantasier.
Frågan är väl varför doktorn inte övervägde att obducera?
Jag har känt Gregor i hela mitt liv. Våga inte ifrågasätta honom.
Misstanken borde föranleda en obduktion.
Han vilar redan i jorden, så...
-Det var snabbt. -Jag vill undvika uppmärksamhet.
-Jag vill ha en gravöppning. -Är ni alldeles från vettet, människa?
-Puck, jag vill prata med dig i enrum. -Det går inte. Vi arbetar här.
Det får vänta.
-Skönt att komma härifrån. -Ni som har så trevligt.
Jag ska hämta mina saker.
-Du ljög. Du är inte Pucks bror. -Nej.
Nej. Du är skyldig mig en ursäkt.
-Vadå? -lnget. Du är vacker.
Det knackar på dörren
-Vem är det? -Jag, Cecilia.
Kom in.
-Varför är polisen här? -Det är en vän till mig.
Ska du resa?
Ja, jag kände mig lite överflödig mitt i sorgen.
Jag funderar också på att åka härifrån. Ingen tycker om mig.
Professorn verkar så förtjust i dig.
-Har du läst den här? -Visst är den fantastisk?
-Jag tycker den är hemsk. -Varför det?
Alla detaljer. Hennes andedräkt, de små fjunen i korsryggen...
Födelsemärket på låret. Hur hon svettas när hon ger sig till fursten. Usch!
-Den gav honom Nobelpris. -Han var inte värd det.
Vad var det?
-Vad gör du? -Hörde du inget?
-Det är jag som är paranoid. -Nej.
Det är det här huset. Jag har drömt mardrömmar varje natt sen jag kom hit.
Det sitter i väggarna.
Polisen är här.
Jag hörde att vi har en polis på besök. Gregor lsander.
Familjens livmedikus. Så ni skrev Jons dödsattest?
Det stämmer.
-Jag vill se obduktionsprotokollet. -Han dog av ett hjärtfel. Inte oväntat.
-Det fanns ingen orsak att obducera. -Ingen alls?
-Ursäkta. Avbröt jag? -Inte alls.
Andreas frågade efter dig.
Säg mig, vad gör ni här egentligen?
-Jag ska bara hämta Puck. -Ska hon åka? Varför det?
-Det får ni fråga henne om. -Vet min man om det? När bestämdes det?
Det blir ett hårt slag för Andreas. Han är väldigt förtjust i henne.
Hur ska romanen bli färdig? Det här var inte bra. Inte alls bra...
Förlåt mig...
Det knackar på dörren
Kom in.
Du ljög för mig.
Jag kommer att gå till botten med det här. Det ska du ha klart för dig!
-Vart ska ni? -Jag kan inte stanna.
-Vad är det för trams? Ni är anställd. -Jag säger upp mig.
Ni har skrivit på ett kontrakt. Jag förbjuder er att lämna huset.
Är det nåt problem?
-Vilket ställe. -Värre än du tror.
Fast nu känns det overkligt. Jag har haft många konstiga drömmar där också.
-Var det en mardröm? -Nej.
-Varför ser du så där på mig? -Varför vill nån ta livet av dig?
Nån kanske hörde mitt samtal med Eje.
I så fall betyder det att Jon blev mördad. Av nån i sin egen familj.
Hur är det, älskling?
Hur fan ser du ut?
Jaha, jag förstår. Det är den där stilige kriminalaren som lockar.
Det är ingen idé. Han har åkt. Gå och tvätta av dig.
-Men pappa... -Tvätta av dig, säger jag!
-Jag står inte ut med gubbfan längre. -Sh, sh, sh...
Kan jag göra nåt?
Är ni rara och gör västkustsalladen? Häll över vinägretten. Jag byter om.
Après vous.
-Du måste undersöka det. -Det går inte till så.
-Varsågoda. Hoppas det smakar. -Tack.
-Hur tänker du? -Det finns ingen brottsanmälan.
-Mitt vittnesmål? -En åklagare finner nog vissa luckor.
-Men Jons kropp, då? -lnget medgivande - ingen gravöppning.
-Jag måste ha starkare skäl. -Hur dödar man utan spår?
Ät nu, så vi kommer härifrån.
Varsågoda.
Jag har bestämt mig för att låta obducera Jon.
Men varför i all sin där?
Usch! Å, så beskt. Vad är det för skit ni serverar?
Andreas hostar och rosslar
Andreas försöker få luft
-Det var under förrätten. -Doktor lsander.
Andreas sa att det smakade beskt.
Jag är ingen expert, men läpparna tyder väl på nån sorts cyanosförgiftning?
-En obduktion ger oss svaret. -Det behövs knappt.
-Ni är inte mycket för obduktioner. -Jag tror det var stryknin.
-Varför det? Stryknin är väl ovanligt? -Inte just i det här fallet.
Jag använder det ibland. Det fanns i min väska.
Jag kontrollerade just innehållet, och det saknades en försvarlig del.
-Var hade ni väskan? -I hallen. Vem som helst kunde nå den.
Inklusive ni själv.
Analysera maten i den röda skålen och ge mig en bakgrund på alla som bor här.
Nej, resten av manuskriptet ligger kvar på Hallsta.
Ja, jag får göra det så fort jag kan.
Ja. Vi säger det så länge. Tack, då. Hej.
-Jag behöver ett rum. -Det var värre.
-Jaså? -Ornitologerna har bokat hela hotellet.
Men titta! Vilken tur - en avbokning. Men det är ett dubbelrum.
-Bure. -Ja. Du jobbade för Hallman, va?
Ja. Jag pratade just med förlaget. De beklagade att boken inte blir klar.
Tänk att han är borta. Traktens stora berömdhet.
Men det var nog många som hade velat se honom död.
-Alla trodde frun skulle dö först. -Jaså? Varför då?
Hon hade försökt flera gånger, men de fick liv i henne igen. Tabletter.
-Inte så konstigt, som han höll på. -Höll på hur då, menar du?
Kvinnor. Han tog hit både den ena och den andra.
En gång var det mig han höll på med. Han är charmig först. Nobelpristagare.
Men egentligen är han bara en simpel horbock.
-Det trodde man inte. -Nej.
-Ingenting. -Hon hade sminkat sig. Ovanligt.
-Han grälade inte. -Han beordrade henne att ta bort det.
Pappa var en tyrann.
Det betyder inte att jag mördade honom.
Jag älskar... älskade min pappa.
Ylva hatade honom, men är för feg att säga det.
-Fråga om hennes fästman. -Jag var förlovad en gång.
-I jämförelse med pappa var han futtig. -Pappa slängde ut honom.
-Jag slog upp förlovningen. -Han klarade inte konkurrensen.
-Vem lagade maten? -Mamma. Jag och Cecilia hjälpte till.
Christer: Nån av er hade kunnat preparera förrätten utan att bli sedd?
Ylva: Jag var på damrummet. Nej, jag såg ingen läkarväska i hallen.
Kåre: Alla sprang ut och in. Vem som helst hade kunnat göra det.
Han sa att han tänkte gräva upp honom och låta honom obduceras.
Sa han det i kväll? Vid middagen? Varför det?
Vem vet? Han var paranoid och nyckfull. Hans sista ord handlade också om Jon.
-Hon var sjuksyster, sen gifter de sig. -En pingla och en äldre, hjärtsjuk man?
De fick inte lov att ha intimumgänge. Hans hjärta klarade inte det.
-Det är klart att hon ville åt pengar. -Testamentet avslöjar henne.
-Testamentet ligger i kassaskåpet. -Var är nyckeln?
-Det vet jag inte. Den hade Andreas. -Ni hade väl också en?
Eller...?
-Hade ni inte det? -Jag orkar inte prata nu. Ursäkta mig.
Hur kändes det? Att inte vara betrodd av sin egen man.
-Jag förstår inte vad ni talar om. -Ni var skådespelerska innan ni möttes.
Vildanden blev en burfågel.
Eller att den fula ankungen växte till sig och blev en svan.
Jag och Andreas var mycket lyckliga. Jag har aldrig ångrat mitt val.
-Vissa tror att du är en lycksökerska. -Det säger mer om dem än om mig.
Pengar är inte allt.
Professor Hallman ville låta gräva upp Jons kropp.
Det var så hemskt när han sa det.
Jag förstår inte varför han inte kunde låta Jon vila i frid.
Han misstänkte nog att Jon inte dog en naturlig död.
Men Gregor sa att det var hjärtat.
Ja, vi får snart reda på det.
-Åh, nej! -Vad är det?
På min födelsedag...
Jon avskyr ingefära. Det låg massor i hans skål men nästan ingen i Andreas...
Jag bytte. Och ändå klagade han på att det var starkt.
Så Jon fick professorn Hallmans portion?
Det knackar på dörren
-Hej. -Hej?
Får jag sova här?
Det finns inga rum.
-Så mordet på Jon var ett misstag? -Tydligen.
Professorn vägrade ju att öppna graven när du sa det. Varför ändrade han sig?
Han kanske avslöjade Jons mördare utan att inse att han var måltavlan.
Både Kåre och Ylva tror att Cecilia är en lycksökerska.
Det kanske hon är.
Men lite kärlek fanns det nog i det förhållandet, trots allt.
Ett äktenskap utan...
Kåre berättade att Jon inte fick... Att hans hjärta inte...
De restriktionerna respekterade de nog inte.
-Varför tror du det? -Jag råkade se dem.
-Har fågelskådarna dragit söderut? -Ja.
-Turturduvorna är kvar. Sov ni gott? -Ja. Vi behöver två enkelrum.
Det är fullbokat. Stan är fullkomligt invaderad av journalister.
-Kaffe? -Ja tack.
-God morgon. -God morgon.
-Jag måste åka och hämta manuskriptet. -Då måste vi bryta upp kassaskåpet.
-Varför det? -Vi hittar ingen nyckel.
Professorn hade den i västfickan.
-Du har inte hittat en nyckel? -Tyvärr.
-Har du fått nån uppfattning om Jon? -Nej. De gör honom i ordning just nu.
Men vad gäller professor Hallman var det tveklöst stryknin.
Det lär vara ett vedervärdigt sätt att dö på.
-Doktor lsander, känner du honom? -Ja.
Vi pluggade till läkare i Uppsala samtidigt.
Han var begåvad, men lite väl förtjust i beroendeframkallande preparat.
Han drog först på sig enorma skulder.
Men han flyttade hit och kom i ordning. Professor Hallman lär ha hjälpt honom.
Äsch, lsander är omtyckt här. Det ryktas att han är duktig.
Varför hade han stryknin i väskan?
Förr använde man det ofta som återupp- livningsmedel vid medvetslöshet.
Han kanske ofta tillkallades akut till nån som bor långt ifrån sjukhuset.
Om det ska hålla, måste han ha haft en extremt självmordsbenägen patient.
Det har han också. Björg.
-Kan ni bekräfta att Hallman mördades? -Var det svartsjuka...
Frågorna haglar
Ursäkta mig...
Varför sa ni inte att fru Hallman skulle ha strykninet?
Jag respekterar tystnadsplikten.
Och det tionde budet? "Du skall icke ha begärelse till din nästas hustru"?
Eller det femte? "Du skall icke dräpa"?
Hur vågar ni?
-Oj! -Vad gör du?
Förlåt, jag letade bara efter nyckeln till kassaskåpet.
Vem är hon?
Ingen.
Doktor Ahlgren: Min slutsats är att Jon led av klaffproblem med hjärtförstoring.
Och blodstockning i lungor och lever
Döden kan mycket väl ha orsakats av hjärtsjukdomen.
-Du menar... -Några analyser saknas än.
Men jag ser inget gift.
Det verkar som om Gregor lsanders attest var korrekt
Doktor lsander? Kan vi byta några ord?
Jag pratade med Ahlgren. Ni hade rätt. Jon dog en naturlig död.
Var det känt här att ni hade stryknin i väskan?
Det är inget man pratar om.
Det var mycket riktigt för Björgs skull jag hade det tillgängligt.
Men hon visste inte om det.
Möjligen kan Cecilia ha sett det. Vi samarbetade ju kring Jon.
Hon hämtade saker ur min väska.
Som sjuksköterska visste hon nog hur farligt det kan vara.
Märkligt att en så ung kvinna äktar en dödsdömd man.
Hon kom ifrån enkla förhållanden. Föräldrarna dog när hon var liten.
-Äktenskapet kanske var en chans... -...att få pengar?
Det vore inte första gången i historien.
Jo, det var så sant... Jag hittade den här i matsalen i morse.
Kan det vara den försvunna kassaskåpsnyckeln?
-Är det det här du ska ha? -Ja.
Vi måste se testamentet. Ni har väl en advokat?
Visst. Jag ska försöka nå honom.
Det knackar på dörren
Ja? Bra.
Tack.
-Jon och Cecilias vigselbevis. -Irma Cecilia Svensson.
"Han lovade att skriva in mig, men kanske inte hann."
-Sa Cecilia det? -Ja.
"Andreas Hallmans sista vilja lyder enligt testamente"-
-"upprättat på Hallsta den tjugonde mars 1954..."
Testamentet skrevs innan Jon gifte sig. Jons arvslott var enskild egendom.
Nu delas den lika mellan Kåre och Ylva.
Fruns arv är inte uppseendeväckande och lsander får en slant för sina tjänster.
-Så Cecilia... -...ärver ingenting.
Jag fann det här i professorns skriv- bord. Ylva såg det och rev sönder det.
-Vem är det? -Vet inte.
Jag kollar upp det.
Docent Ahlgren bad er komma över. Det var visst viktigt.
Varför springer du här? Du bor inte här.
Förlaget bad mig skriva rent din pappas texter så långt vi hann.
Ylva...
-Vem är Ann-Louise? -Hur vet du vad hon heter?
Det stod på baksidan av fotografiet. Vem är hon?
-Det spelar ingen roll, för hon är död. -Då låter det som om det spelar roll.
Hon var en av pappas sekreterare. Det är allt.
Som är död. Blev hon mördad?
Gode Gud, nej. Hon tog livet av sig.
-Varför? -Vet inte.
Ylva, jag ser att du döljer nånting.
Kåre... Kåre var helt nere i Ann-Louise.
-Men pappa förstörde mellan dem. -Hur då?
Han skickade hem henne. Han klarade inte av att vi hade några förhållanden.
-Så tog hon livet av sig. -Hur tog Kåre det?
Han blev galen. Och så sa han att han skulle...
...döda pappa.
-Jag kom så fort jag kunde. Vad är det? -Jo...
Jag fick just analyserna.
Jag trodde inte vi skulle hitta nåt-
-men vi var ju fokuserade på att leta efter stryknin i Jons kvarlevor.
Paranitrofenol. Det är lätt att missa, det måste sägas till lsanders försvar.
-Det innebär...? -Förgiftning.
Men inte av stryknin, utan nåt trifosforpreparat.
-Är inte det ett insektsmedel? -Jo. Extremt giftigt, för växtodling.
Stäng ordentligt. De tål inte drag.
-De ska få utrymme att växa ordentligt. -Det är väl mer än du och Ylva fick?
Utrymme att växa, menar jag.
Det trodde jag aldrig om dig. Att du skulle låta geniet falla.
Jag förstår att du hade en relation med din pappas sekreterare Ann-Louise.
Och att han förstörde den.
Vem har sagt det? Är det Ylva?
Vad har hon mer sagt? Va?
-Förlåt, det var inte meningen att... -Svara på min fråga.
-Det var bara något hon sa. -Sa hon att jag ville döda honom med?
Va? Sa hon det?
Du kommer och lägger dig i sånt du inte har med att göra. Precis som Ylva.
Jag är förbannat trött på det.
-Vad var det där? -lnget...
-Är allt bra? -Ja.
Vad letar du efter?
-Jag använder inte gifter. -Vad gör den då i växthuset?
Den här köpte jag in för att underlätta arbetet. Vi har ingen trädgårdsmästare.
-Vart vill kommissarien komma? -Det visade sig att Jon blev förgiftad.
-Men Ahlgren har ju... -Inte av stryknin. Av insektsmedel.
När nån blir mördad finns det en anledning - ett motiv.
Jag trodde länge att du ville åt professorns pengar. Jag hade fel.
Du förklarar din kärlek till en far som höll dig instängd och hindrade dig.
Det klingar inte rent i mina öron.
Du visste förstås hur giftigt det var, och du hatade din far innerligt.
Men inte såsom ni, fru Hallman, som dessutom älskade en annan man.
Ni tror väl inte att Björg är en mörderska?
Nej, men jag tror att hon skyddar en mördare. Hur länge har ni älskat Björg?
-Det här är befängt. -Vem klarade annars av dödsattesten?
Planen byggde på att ni var den enda inblandade läkaren.
Parathion sprider sig långsamt och ger lungödem, precis som en hjärtinfarkt.
Men slumpen la sig i era uträkningar.
Att ni inte kollapsade när ni kallades hit för att undersöka Jons lik.
Det var Björg som ringde hit er och öppnade. Hon hann informera er.
Det gör henne i så fall medskyldig till mord.
Ja, det var ett helvete att leva med Andreas. Om ni bara visste...
Hon visste inte ett förbannat dugg!
Ni erkänner att ni preparerade fruktsalladen?
-Ja. -Men i stället drabbades Jon.
Därför upprepade jag föreställningen.
Men inte lika skickligt. Hur tänkte ni?
Jag var desperat.
Här har jag en revers som Andreas behöll för att ha en hållhake på mig.
Hade jag sagt upp mig hade han tvingat mig att betala tillbaka enorma summor.
Det är så man köper en människosjäl.
Hur är det fatt? Mamma? - Kåre, ring en ambulans!
Jag har fortfarande en del kvar att skriva rent, så jag stannar här i natt.
Du tror väl inte på det här?
-Var är Puck? -Fröken, får vi en öl till?
-Jag tror de planerade det tillsammans. -Skyddade han henne?
Vi får se i morgon.
Jamen, vad är det här, då?
Nej, nej, nej... Du missförstår.
Nej, det här är din typ. Det ser jag.
-Hur är min typ? -Ja... En kvinna.
-Det här hör till fallet. -Om du säger det, så.
Smakar det bra?
Ann-Louise? Det var en tragisk historia.
Inte konstigt att hon gick i sjön. Hur skulle hon ha klarat sig? Så fattig.
Att han inte tog ansvar när han gjorde henne på tjocken.
-Kåre? -Nej. Professor Hallman, förstås.
Vänta...
Vad är det?
Tänk om lsander tog på sig ett mord han inte hade begått?
För fru Hallmans skull, för att hon inte vill se sin son i fängelse.
-Jag hänger inte med. -Om pappan gjorde flickvännen gravid...
...mitt framför ögonen på Kåre, tror fan att han hatade sin far.
Här. Hon berättade för mig om sin olycka.
Sen såg jag det här nåt halvår senare.
"...sin lillasyster Irma..."
Christer... Vad är det som händer?
Vad gör Pucks saker här?
Har ni delat rum?
-Svara. Är det nåt mellan dig och Puck? -Klart det inte är.
Cecilia?
Kände du Ann-Louise?
Ni är lite lika.
Jag skulle hämta glödlampor. Björg sa att de fanns i skåpet.
Motorn hostar till
-Nej, nej, nej! -Vad händer?
Motorn dör
Vad fan gör vi?
-Vad gör vi? -Jag vet inte. Den är död.
För i helvete! Kom.
-Vad gör du? -Snart har Hallsta brunnit ner helt.
Det var en olycka, förstås. Du råkade ha ner lampan.
Jag förstår om du är rädd. Men du ska få slippa lida.
Du får somna in. Det kommer att bli skönt.
-Så Ann-Louise var din syster? -Ja.
-Men ingen på Hallsta visste nånting? -Det ingick i planen.
Att plåga gubben som han plågade mig.
-Han måste ha gjort dig otroligt illa. -Mest illa gjorde han min syster.
Vad gjorde han?
Nej!
Hon var i åttonde månaden.
Vi var föräldralösa. Min syster var den enda jag hade kvar.
-Jag förstår att du ville hämnas. -Chansen kom när de sökte en sköterska.
Jag ville se honom plågas. Därför dödade jag Jon.
-Plågas som du? -Han skulle dö naturligt, utan spår.
Han skulle inte behöva lida, tvärtom. Men hans hjärta tålde mer än de trodde.
Jag bad till Gud om hjälp. Och Gud hörde min bön.
-Jag står inte ut längre. -Allt är klart. Jag gör det i kväll.
Björg och Gregor ville ha bort Andreas.
Men jag la mig i deras plan.
-Hur visste Jon att han var förgiftad? -Han bölade om hjälp hela natten.
Han fick andnöd. Men jag hjälpte honom inte.
Du gav Ann-Louise upprättelse.
-Om Andreas ändå inte kommit på mig. -Hur kom han på dig?
-"...födelsemärke på låret..." -Födelsemärket stod inte med i boken.
Var det din syster han beskrev? Var Disa Ann-Louise?
-Han stal hennes liv. -Och fick Nobelpriset.
Han var inte den världen trodde. Du måste säga sanningen. Jag hjälper dig.
Cecilia!
Nej. Nej! Nej! Nej!
Nej!
-Hej. Hur mår du? -Vad hände?
Du fick en rejäl dos morfin. Vi kom i sista sekunden.
-Det var Cecilia. -Vi hörde.
Du riskerar hellre livet än delar rum med mig igen.
Hon hade riskerat livet då också, kan jag säga.
-Krya på dig, nu. -Ska du till Stockholm?
Jag stannar nån dag och skriver rapporter.
Textning: K. Lyckow Williams www.undertext.se